(untitled) (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2025)
Гонартроз є однією з найбільш поширених форм остеоартрозу, яка супроводжується значним зниженням функціональної активності, хронічним больовим синдромом та погіршенням якості життя пацієнтів. Недостатня кількість досліджень, присвячених оптимізації програм фізичної терапії для осіб середнього віку з гонартрозом на амбулаторному етапі, зумовлює необхідність розробки науково обґрунтованих підходів. Мета дослідження: визначити ефективність фізичної терапії осіб середнього віку з гонартрозом на амбулаторному етапі реабілітації. В роботі були застосовані методи теоретичного рівня дослідження: аналіз, порівняння, індукція, дедукція, систематизація та узагальнення науково-методичної літератури, емпіричні методи та методи математичної статистики. На амбулаторному етапі реабілітації фізична терапія відіграє важливу роль у відновленні функції колінного суглоба, полегшенні болю, зниженні запалення та поліпшенні рухової активності пацієнтів. Спеціально підібрані програми вправ, що включають низькоінтенсивні навантаження, дозволяють знижувати біль і запобігати виникненню ускладнень, таких як м’язова атрофія та обмеження рухливості суглоба. Наприкінці дослідження результати за шкалою The Lower Extremity Functional Scale показали покращення функціонального стану в обох групах. В основній групі (ОГ) показник збільшився з 50,26 до 71,25 балів, що свідчить про значне покращення функціонування нижніх кінцівок після розробленої програми терапії (р<0,05). У групі порівняння (ГП) показник зріс з 50,89 до 55,36 балів, проте зміни були незначними і не досягли статистичної значущості (р>0,05). Фізична терапія не повинна бути єдиним методом лікування гонартрозу. Вона має бути частиною комплексного підходу, який включає також зміну способу життя, правильне харчування, контроль за масою тіла, а також медикаментозне лікування при необхідності. Комплексний підхід дозволяє досягти кращих результатів у лікуванні та відновленні функцій суглоба.