(untitled) (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2025)
Олімпійський рух є одним із наймасштабніших соціокультурних явищ сучасності, що поєднує традиції античності та актуальні глобалізаційні процеси. Олімпійська освіта відіграє важливу роль у популяризації здорового способу життя та формуванні ціннісних орієнтацій молоді, а її інтеграція в систему української освіти сприятиме підвищенню рухової активності та вихованню морально-етичних принципів. У статті проаналізовано основні внутрішні та зовнішні проблеми, які заважають ефективному розвитку олімпізму та олімпійської освіти. Виокремлено п’ять ключових викликів:1. Недостатній рівень олімпійської освіти в поєднанні з високою зацікавленістю її впровадження серед педагогів і студентів; 2. Комерціалізація Олімпійських ігор, що призводить до девальвації їхніх ідейних засад; 3. Суперечності між спортивною діяльністю та етичними нормами; 4. Низька ефективність існуючих інституцій, які займаються розвитком олімпійської освіти; 5.Труднощі в залученні молоді до ідеалів олімпізму. Якщо перша та остання проблема є предметом дискусій та спроб їх вирішення, то інші аспекти залишаються недостатньо дослідженими. У статті запропоновано підходи до оптимізації впровадження олімпійської освіти в Україні, зокрема через пріоритетизацію її змістового наповнення. Автор наголошує на необхідності адаптації матеріалів відповідно до вікових особливостей учнів: для молодшого шкільного віку доцільним є використання казково-ігрових форм, для середнього – акцент на питаннях справедливості, а для старшокласників і студентів – мотиваційні аспекти досягнення життєвих цілей. Запропоновано обмежити надмірну теортизацію курсу олімпійської освіти та зосередитися на практичному компоненті, що включає організацію Малих олімпійських ігор як кульмінаційної події навчального процесу. Практичне засвоєння олімпійських цінностей має супроводжуватися усвідомленням таких фундаментальних категорій, як мир, соціальна відповідальність, патріотизм, здоровий спосіб життя та екологічна культура.