(untitled) (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2024)
Силові здібності є вагомою складовою успіху у досягненні високих результатів не лише у сучасному спорті, але й активно використовуються також у фітнес-програмах для підтримки загального здоров’я. Дослідження адаптаційних процесів у відповідь на силові навантаження має важливе значення для розвитку рекомендацій щодо безпечних та ефективних тренувальних програм. Здатність адаптуватися і виконувати постійно зростаючі фізичні навантаження (ФН) забезпечують усі функціональні системи організму, головною ланкою яких є серцево-судинна система (ССС). У зв’язку з цим, метою даного дослідження було вияснити механізми адаптації ССС до повторних локальних динамічних силових навантажень на основі аналізу змін кардіогемодинаміки у важкоатлетів, які спеціалізуються на тренуванні силової витривалості. Матеріал і методи. У 15 висококваліфікованих важкоатлетів досліджували параметри центральної гемодинаміки (ЦГД), а також показники функціональних резервів серця і вегетативного статусу після виконання трьох підходів локальних силових ФН (25 % від максимальної довільної сили) «до відмови» та у період відновлення (на 5 і 10 хвилинах). Результати. Аналіз зміни кардіогемодинаміки у важкоатлетів у відповідь на повторні локальні динамічні силові навантаження, показав, що навіть для висококваліфікованих спортсменів три підходи силових вправ «до відмови» із відпочинком тривалістю 1 хв були надмірними, оскільки викликали посилену активацію механізмів адаптації ССС і вказували на ознаки перенапруження у роботі серця. Про процеси перенапруження серця сигналізувало суттєве підвищення серцевого викиду, різке зниження пульсового артеріального тиску, значне підвищення потужності лівого шлуночка, а також швидкості вигнання крові та затрат енергії на переміщення літри крові. Ці показники після третього ФН різко змінювалися (р < 0,01). Окрім того, виявлені параметри, які вказували на неадекватність ФН до функціональних можливостей. До них були віднесені показники функціональних резервів ССС, які різко зростали після третього ФН (р < 0,01), такі як: середній артеріальний тиск (АТ сер), який свідчив про втому; коефіцієнт витривалості (КВ), який вказував ослаблення роботи серця; індекс Робінсона (ІР), який свідчив про ослаблення насосної функції серця. Висновки. Вивчення процесів реакції ССС на повторні локальні силові навантаження «до відмови» у тренованих важкоатлетів і виявлення показників ЦГД, які вказують на перенапруження серця, дозволить краще зрозуміти механізми адаптації ССС до силових тренувань, а також допоможе у дозуванні ФН для оптимізації тренувальних програм з метою покращення результатів та збереження здоров’я спортсменів, а також осіб, які використовують силові навантаження у фітнес-програмах.