РОЛЬ ІНФОРМАЦІЙНО-КОМУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЙ У ПІДГОТОВЦІ ФАХІВЦІВ ІНЖЕНЕРНИХ ВІЙСЬК ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2026)
Сучасна військова освіта в Україні, розвиваючись відповідно до стандартів НАТО, змінює концепцію навчальних занять, створюючи різні платформи для онлайн-навчання, імітації ситуацій військово-професійної діяльності. Виникає необхідність забезпечення інноваційності, практико-зорієнтованості, професійної контекстності. Вагому роль в удосконаленні підготовки фахівців інженерних військ ЗСУ відіграють інформаційно-комунікативних технологій. Визначено, що вони пропонують нові варіанти здобуття навчальної інформації та нові способи викладання та навчання. Підсумовано, що за певних умов інформаційно-комунікаційні технології у підготовці майбутніх фахівців інженерних військ ЗСУ можуть виконувати дві функції: бути як об’єктом вивчення, коли здобувачі освіти опановують їхню структуру, принципи функціонування та алгоритми застосування у професійній діяльності, так і засобом навчання, коли викладач/інструктор використовує їх для демонстрації навчального матеріалу, моделювання професійних ситуацій або організації навчальної діяльності. У цьому виявляється бінарний характер інформаційно-комунікаційних технологій у системі військової освіти. Аналіз потенціалу інформаційно-комунікаційних технологій у підготовці кадрів для інженерних військ ЗСУ спрямував до конкретизації їх ключових характеристик як освітніх інновацій: здобувачі військово-облікових спеціальностей виконують операції з інформацією – збір, передавання, обробку, збереження та використання даних, у тому числі під час моделювання інженерних операцій; інтерактивна взаємодія учасників навчально-тренувального процесу; цілеспрямована взаємодія фахівців інженерних військ ЗСУ з комп’ютерними системами, мережевими технологіями та телекомунікаціями, що дозволяє проводити дистанційні заняття, відеоконференції та використовувати цифрові симулятори інженерної діяльності; чітка послідовність дій викладачів/інструкторів і здобувачів, цілісність навчально-тренувального процесу та досягнення запланованих освітніх результатів; універсальність застосування освітніх інформаційно-комунікаційних технологій.