ЗАСОБИ ФІЗИЧНОЇ ТЕРАПІЇ ПРИ ОСТЕОХОНДРОЗІ ШИЙНОГО ВІДДІЛУ ХРЕБТА З КАРДІАЛЬНИМ СИНДРОМОМ - ГРЕЙДА , Наталія; ЛАВРИНЮК , Володимир; КИРИЛЮК, Вікторія (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2024)
В структурі захворювань остеохондроз з кардіальним синдромом займає особливе місце, так як кількість хворих з кожним роком збільшується, що зумовлює погіршення якості життя. Мета дослідження – визначити основні засоби фізичної терапії при остеохондрозі шийного відділу хребта з кардіальним синдромом. Фізична терапія відіграє важливу роль у профілактиці та лікуванні остеохондрозу шийного відділу хребта з кардіальним синдромом. При підборі засобів фізичної терапії, таких як терапевтичні вправи, гідрокінезитерапія, сегментарно-рефлекторний масаж, мануальні техніки, фізіотерапія, потрібно враховувати гостороту клінічних проявів. У протіканні захворювання розрізняють гострий період, підгострий період, період клінічного одужання. У госторому періоді шийний відділ хребта потребує забезпечення спокою та відсутності навантаження. У підгострому періоді рекомендується виконання терапевтичних вправ з мінімальною амплітудою та з полегшених вихідних положень, поступове введення в програму реабілітації виконання мануальних технік та масажу з мінімальним натиском. В міру покращення фізичного стану та тренованості організму збільшують навантаження, переходять до виконання статичних навантажень для зміцнення м’язів шиї, тулуба та плечового появу верхніх кінцівок. Під час проведення сегментарно-рефлекторного масажу та мануальної терапії окрім м’язів шиї задіюють м’язи спини та верхньої кінцівки. Фізіотерапію використовують як допоміжний засіб фізичної терапії з метою розслаблення поверхневих м’язів, зменшення болю та покращення кровообігу.