(untitled) (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2026)
Стаття присвячена дослідженню особливостей деонтологічної підготовки студентів – майбутніх учителів фізичної культури в умовах воєнного стану. Актуальність проблеми зумовлена якісними змінами в системі професійно-педагогічної освіти, спричиненими повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну, що суттєво трансформувало умови освітнього процесу та висунуло нові вимоги до деонтологічної компетентності педагога. На основі теоретичного аналізу й синтезу, систематизації та порівняння наукових джерел і нормативно-правової бази уточнено поняття педагогічної деонтології у контексті фізкультурної освіти. Встановлено, що деонтологічна підготовка вчителя фізичної культури є інтегративною складовою його професійної компетентності, яка охоплює систему нормативно визначених обов’язків щодо фізичної, психоемоційної та особистісної безпеки учнів. Специфіка фізкультурно-педагогічної діяльності – безпосередній тілесний контакт із вихованцями, підвищений ризик травматизму, систематичне фізичне навантаження – надає принципу «не зашкодь» не лише етичного, а й буквального практичного змісту. Визначено нові деонтологічні вимоги, зумовлені умовами воєнного стану, що охоплюють чотири ключові виміри: відповідальність за психоемоційну безпеку вразливих категорій учнів (діти-переселенці, діти учасників бойових дій, діти з ПТСР); підвищені вимоги до ризик-орієнтованого планування занять в умовах пошкодженої інфраструктури; дотримання етики цифрової взаємодії в дистанційному навчанні; обов’язок власного психологічного самозбереження педагога. Охарактеризовано зміни в змісті, формах і методах деонтологічної підготовки: обґрунтовано доцільність включення до навчальних програм тематики первинної психологічної допомоги, методики роботи з травматизованою дитиною, кейсів педагогічних задач, змодельованих на реальних воєнних ситуаціях. Запропоновано інтеграцію рефлексивних практик і технік психологічної саморегуляції як інструментів формування стресостійкості майбутнього педагога. Узагальнено, що в умовах воєнного стану вчитель фізичної культури набуває функцій агента психологічної стійкості та резилієнтності учнівської молоді, а деонтологічний обов’язок педагога виходить далеко за межі дотримання нормативних вимог, охоплюючи свідоме використання потенціалу фізичного виховання як засобу психологічної відновлюваності особистості.