(untitled) (PHYSICAL CULTURE AND SPORT: SCIENTIFIC PERSPECTIVE, 2026)
У науковій праці представлено аналіз сучасних наукових джерел щодо ефективності терапевтичних методів у пацієнтів із хронічним неспецифічним болем у попереку (ХНБП). Мета роботи: оцінити та порівняти вплив різних програм фізичної терапії на рухливість поперекового відділу хребта, функціональний стан, інтенсивність больового синдрому, а також показники сили й витривалості м’язів спини у пацієнтів із ХНБП. Методи дослідження: аналіз науково-методичної літератури, клінічні та інструментальні методи оцінки рухливості поперекового відділу хребта (інтенсивність больового синдрому за візуально-аналоговою шкалою (VAS), рівень функціональних обмежень — за опитувальником Роланда–Морріса (RMDQ); функціональний тест для визначення сили та витривалості м’язів спини Biering–Sørensen); методи математичної статистики. Проведено огляд наукових публікацій, монографій, рецензованих статей та матеріалів наукометричних баз даних, що висвітлюють застосування стабілізаційних вправ для тулуба (core stabilization exercises), масажу та гідрокінезіотерапії (заняття у басейні) у комплексній фізичній реабілітації. Розглянуто вплив цих методів на зменшення больового синдрому, відновлення функціонального стану та підвищення сили й витривалості м’язів спини. Проведений аналіз показав, що комбіноване застосування стабілізаційних вправ і гідрокінезіотерапії забезпечує найбільш виражене зменшення інтенсивності болю, збільшення амплітуди рухів у поперековому відділі хребта та підвищення м’язової витривалості. Масаж у поєднанні зі стабілізаційними вправами сприяє зменшенню аферентного дискомфорту та покращує толерантність до навантажень, що підвищує ефективність активних втручань. Встановлено, що поєднання активних фізичних вправ із оптимальним середовищем виконання рухів (водне середовище) створює умови для безпечного відновлення функціональних можливостей та рухової впевненості пацієнтів.